Muži milují vtipné ženy, dokud je pointa pozná

Muži často říkají, že mají rádi ženy se smyslem pro humor. Patří to k bezpečným větám z profilů, hned vedle cestování, dobrého jídla a upřímnosti. Nikdo o sobě nenapíše, že hledá ženu, která bude sedět potichu, přikyvovat a smát se s mírným zpožděním, aby náhodou nepůsobila pohotověji než on.

Vtipná žena je atraktivní. Umí zachránit špatné rande, odlehčit trapné ticho a udělat snesitelnou i společnost lidí, kteří každou historku zakončují větou „to bys musela zažít“. Jenže „mám rád vtipné ženy“ může znamenat několik různých věcí. Mám rád, když se žena směje mým vtipům. Mám rád, když dokáže pobavit společnost. Mám rád, když si umí dělat legraci sama ze sebe. Mám rád lehký sarkasmus, pokud se nedotkne nikoho, jehož názor na sebe považuju za důležitý.

A potom je tu žena, která si všímá. Nejen sebe, počasí a podivně malých talířů v drahých restauracích. Všímá si také drobných póz, velkých vysvětlení a zvláštního talentu některých mužů zopakovat její vlastní myšlenku o tři minuty později hlubším hlasem. Vtipná žena je přitažlivá, dokud pointou není, že si všimla právě jeho.

Nejbezpečnější podobou ženského humoru je sebeshazování. Žena může vyprávět, jak je nešikovná, chaotická, přecitlivělá, věčně pozdě nebo neschopná zaparkovat. Z vlastní existence vytvoří malou komediální službu pro okolí. Všichni se pobaví, nikdo se nemusí zamyslet a ona působí sympaticky, protože se předem zmenšila na velikost, která nikoho neohrožuje.

Když stejnou pozornost obrátí ven, atmosféra se změní. Muž si může dvě hodiny dělat legraci z ženského oblečení, emocí, řízení nebo údajně nelogického uvažování. Je to humor. Je třeba mít nadhled. Snad se přece umíme zasmát sami sobě. Žena mu odpoví jednou v podobném tónu a z místnosti je najednou krizové centrum pro mezilidskou komunikaci. Zkoumá se její tón, motivace, dětství a pravděpodobná nespokojenost v osobním životě.

U muže je cynismus žánr. U ženy anamnéza.

Pokud muž pronese ostrý vtip, je pohotový. Pokud ho pronese žena, někdo se začne ptát, kdo jí ublížil. Je to pozoruhodně efektivní způsob, jak se nemusíte zabývat tím, co řekla. Stačí její postřeh převést na zdravotní stav. Nemusíte ho vyvracet, když ji dokážete diagnostikovat jako zahořklou, osamělou nebo dlouho bez sexu. Muž má materiál. Žena má zřejmě problém.

V biu mám napsané, že jsem sarkastická. Beru to jako upozornění, ne jako přijímací zkoušku. Přesto se pravidelně objeví někdo, kdo vezme nadsázku doslova, rozebere ji po součástkách a potom vítězoslavně oznámí, že nedává smysl. Je to trochu jako přijít na stand-up, vypnout mikrofon a pochválit se, že pointu nikdo neslyšel.

Dlouho jsem si myslela, že někteří lidé humor jednoduše nechápou. To je samozřejmě možné. Každý máme nějakou slabinu. Někdo nepozná ironii, někdo neumí zavřít horní kuchyňskou skříňku a odejde z místnosti. Časem jsem si ale všimla, že nepochopení bývá překvapivě výběrové.

Stejný člověk bezpečně pozná nadsázku, když ji používá on. Rozumí přehánění, zkratce i absurditě. Umí vysvětlit, že jeho vlastní urážka byla jen humor a že ostatní by se neměli brát tak vážně. Schopnost doslovného čtení se u něj aktivuje až ve chvíli, kdy je pointa nepříjemně blízko.

Najednou chce vědět, jestli si opravdu myslím, že každý muž na světě dělá přesně popsanou věc. Zda na to mám data. Jestli znám také nějakou ženu, která se někdy chovala špatně. Jak bych reagovala, kdyby někdo napsal totéž o ženách. A jestli tímto přístupem náhodou sama nevytvářím rozdělení společnosti.

Vtip mezitím leží na stole a čeká na právníka.

Hra na nepochopenou je praktická právě tím, že člověk nemusí být vtipnější. Nemusí nabídnout lepší pointu ani skutečně rozporovat pozorování. Stačí, když humor přinutí otevřít zákaznický tiket. Žena začne vysvětlovat, že to byla nadsázka. Upřesní, že samozřejmě nemyslí všechny. Doplní kontext, dvě výjimky a malou doložku pro lidi, kteří odmítají pracovat s tónem. Nakonec její původní věta nepůsobí vtipně ani ostře. Působí jako podmínky používání softwaru.

Po několika podobných zkušenostech se naučíme psát s preventivními bezpečnostními zábranami. Někteří muži. Z mé zkušenosti. Samozřejmě to platí i obráceně. Neříkám, že všichni. Vznikne věta tak dokonale pojištěná proti úmyslnému nepochopení, že už se v ní nedá bydlet. Muž mezitím zveřejní první myšlenku, která mu přeběhla hlavou, a spontánnost považuje za součást svého kouzla.

Od vtipné ženy se často očekává, že bude humor používat ke zlepšení atmosféry. Má uvolnit napětí, ne ho pojmenovat. Její humor má fungovat trochu jako hudba v kavárně. Měl by být slyšet, ale neměl by nikomu přerušit důležitý rozhovor o něm samotném.

Proto bývá ženský humor přijímán nejlépe, když je lehký, sebeironický nebo flirtující. Flirtující vtip muže potvrzuje. Ostrý vtip ho hodnotí. To už je jiný pracovní poměr, než na jaký měl pocit, že se hlásí. Smát se se ženou je příjemné. Zjistit, že se žena může smát také vám, už vyžaduje určitou psychickou stabilitu.

Špatný vtip samozřejmě zůstává špatným vtipem bez ohledu na to, kdo ho pronese. Krutost se nestane osvobozením jen proto, že má správné pohlaví a dobře napsané bio. Jenže mnoho reakcí nevzniká proto, že byl vtip krutý. Vzniká proto, že žena nebyla tentokrát materiálem. Byla pozorovatelem.

Může si všimnout, že muž, který celý večer vysvětluje svou lásku k silným ženám, nenechal žádnou z přítomných dokončit větu. Že člověk požadující racionální debatu zvýšil hlas jako první. Že muž, který tvrdí, že se ženy neumějí smát samy sobě, už dvacet minut vysvětluje jediný vtip, ve kterém se poznal. Nejsou to hluboká tajemství mužské duše. Často jsou to jen dobře osvětlené situace.

Ženský humor bývá problémem až ve chvíli, kdy přestane být službou.

Spousta mužů má vtipné ženy opravdu ráda. Nejen jako publikum, dekoraci nebo externí oddělení pro dobrou náladu. Pozná se to poměrně snadno. Když se ve vtipu náhodou najdou, nezačnou okamžitě přestavovat celý žánr na soudní řízení. Dokážou se zasmát, odpovědět, případně uznat, že byli tentokrát velmi kvalitní materiál.

Nepotřebují ženský humor zneškodnit tím, že ho označí za trauma. Nemusí předstírat, že nerozumějí nadsázce, kterou ještě před chvílí sami používali. A nepotřebují, aby žena každý vtip zakončila omluvou a potvrzením, že oni osobně samozřejmě patří mezi ty dobré.

Možná bych měla dodat, že ne všichni muži. Ti, kterých se to netýká, si mezitím pravděpodobně přečetli článek bez potřeby založit vyšetřovací komisi.

Když se v pointě poznáš, nemusí to být útok. Někdy jsi byl jen velmi dobře pozorovatelný.